Székek
Előttte – utána 😀
Nem lehet kapni fehér-barna széket ami egyszerű, szép és olcsó is legyen. Ha nem, akkor hát csináltam magunknak fehér-barna széket.
Előttte – utána 😀
Nem lehet kapni fehér-barna széket ami egyszerű, szép és olcsó is legyen. Ha nem, akkor hát csináltam magunknak fehér-barna széket.
Pénteken végre sor került az iroda kipucolására is. Miután elhordtunk egy nagy adag szemetet, lemostam …
Pénteken teljesen lazán ébredtem annak tudatában, hogy szombat van. Akkor jutott el az agyamig, hogy csak péntek amikor megláttam a piacot. Fura volt, mert így hosszabb lett a hétvége 😀
Gyorsan elmentünk vásárolni, mert kb semmi kaja nem volt itthon, majd nekifogtunk kipucolni az kis szobát ami ezentúl irodának fog szolgálni. A legutóbbi takarítás óta szinte teljesen feltelt törmelékekkel, szerszámokkal és új csempével . ami a balkonra fog kerülni. A törmelék nagy részét lehordta Zember, amire már nem volt erő meg energia, azt kihordtuk szépen a balkonra egy két napig. Lemostam a balkon ajtót, felmostam a földet és összeszereltük az íróasztalokat.
Erről egy kép itt:
Az íróasztalok az Aldiból származnak, nem voltak túl drágák. Nem is a legesleglegebbek, de a célnak meg fognak felelni, legalább is pár évig nagyon jó lesz ez. Kissé káromkodással volt tele tűzdelve az összeszerelésük, ugyanis az utasítások nagyon kaotikusak és gagyik voltak, szerencsére rendelkeztünk már annyi bútor összeszerelési tapasztalattal, hogy végül csak a helyére került minden.
Eredetileg nem így képzeltük… de hát így a legjobb. Ha a gépek egymás háta mögött vannak akkor kissé korlátozzák a helyet, de így mindketten nagyon kényelmesen elférünk. Azonban a “rések” miatt valami deszkákat kell beszerezzünk és a hiányzó részeket “beborítsuk” vele.
Szerencsére láttam a Bauhausban olyant amire szükségünk van, nem is olyan katasztrófálisan drága, legközelebb nagyon pontosan lemérjük mi mekkora és méretre vágatjuk itthon meg csak összeszereljük az egészet. Részben jó is, hogy így alakult, mert a fa meg a fehér fogja váltogatni magát.
Mivel jelenleg nincs pénz bútorra, marad ez a komód ami iroda bútornak fog funkcionálni egy ideig:
A szerkentyűt áthoztuk ide, hogy legyen hova tegyük a nyomtatót, de ez még le lesz festve fehérre. A fiókok már “munkálat alatt” vannak, jövő hét végére elméletileg ez is és a hálószobába kerülő szekrény is meglesz.
Első éjszaka a saját hálószobánkban! El se hiszem, hogy ez a pillanat bekövetkezett. Tisztaság van, …
Nem kéne mérges legyek, de nagyon is az vagyok… Jön a mikulás, ezért vagyok ilyen paprika jancsi, no meg mindenféle szir meg szari és mikor nincs pénz, akkor erősen elővesz a rossz kedv. Most meg pont ez van. A pénz erősen fogyóban, amíg megérkezik és hozzáférhetővé válik a másik addig sok idő eltelik stb… Na megoldódik, meg kell, hogy oldódjon, de addig is itt né beszélek ám összevissza mert az mindig segít.
Már el van döntve, hogy a konyhába fa munkalapot teszünk. Kb mindenki akinek van tiltakozik, …
Pénteken felhívtak, hogy mehetünk a konyha ablak után, megérkezett. Szombatra terveztük a kiruccanást, valamivel lazább …
Az első két kép az előtte állapotot mutatja, utána meg következik a törés zúzás …
El se hiszem, hogy szép lassan a függöny kiválasztása már nem csak elméleti kérdés, hanem …
Azt el kell ismernem, hogy a rombolást valami mesterfokon űzzük… Úgy szétkapkodtuk a hátsó balkont, …
Huh, egészen jól sikerült a kihurcolás a hálószobából, elő van készítve minden a holnapi padlócsempézéshez! …
Szép lassan kezdődik a lakás tetrisz sokadik epizódja. A héten az iroda padlócsempéje a helyére …
Kicsit izgulunk, hogy milyen lesz amikor meglesz, de ahogy kerülnek egymás mellé a padlócsempék egyre …
Újra beindult a lelkesedés bennem a kajakozás-kenuzás iránt és íme megtaláltam a második kenut ami …
Megtaláltam álmaim felfújhatós kajakját ami a formát tekintve inkább kenunak nevezhető, de végül is tök …
Tegnap meglátogattunk egy elhagyatott törpefalut. Kicsit meglepett, hogy mennyire közel van egy lakott és “virágzó” …
A héten nagy haladás volt a lakással… Zember nagyon sokat dolgozott a falakkal, majdnem mind …
A minap arról beszélgettünk Zemberrel, hogy amint befejezzük a lakást*** (erre még visszatérek) kéne vegyünk két kis motort és menjünk világgá. Mivel már eléggé vének vagyunk, és a fene se akar sofőriskolába járni, ezért olyan motorral szemezünk amire nem kell külön jogosítvány, mert jó a B. Ez 125 köbcentit jelent. Igazából ez tökéletesen megfelel, nem akarunk mi nagyobbat, mert minek. Ez is megy százzal, ezzel is épp úgy meg lehet dögleni mint egy sokkal nagyobb motorral és igazából csak lazán szeretnénk jönni menni olyan helyeken ahol akár kocsival is mehetnénk de motorral mókásabb. Itt ugyanis több ezer kilométer jobb rosszabb aszfaltos út van mindenféle falvak és városok között, vagy távolabbi települések között ahova érdekes lenne elmenni, és csak menni és menni és ha valami nem felel meg, visszafordulni és másfele menni miközben mindegyikünk vezeti a kis motorját.
Ja időközben persze, hogy beleér a kezem a bilibe és felébredek, mert hát nyilván a lakás befejezésére szükséges pénz is akadozik és nyafogok egy hete, hogy alig van melóm meg egyebek… de azért álmodni kell és lehet. Végül is pocsék szürke lenne minden ha nem lennének efféle illúzióim.
Éppen ezért kitaláltam, hogy de jó lenne automata sebesség váltós motort beszerezni. Erre kiderül, hogy az nem is olyan egyszerű dolog. Avagy persze, lehet venni scootert, n+1 modellt és féle fajtát, nagy részük automata sebesség váltós, de aminek igazi motor formája van azt már nem gyártják vagy épp nem hozzák ide. A francba. A scooter meg olyan “nagymamás”… olyan mintha a tévé előtti fotelben ücsörög az ember. Szóval el vagyok szomorodva, hogy az elméleti motoros túrázásaim az elég távoli jövőben meghiúsultak azért mert olyan motor ami nekem kell nem nagyon van, ha van nem itt és ha új akkor olyan kibaszottul drága hogy az én kis másodkézből motort venni álmomba nem fér be.
***A lakás befejezése amire visszatértem… hát ma megint olyan volt mintha felpofoztam volna saját magam a realitással. Mert végig néztem a lakáson ami valljuk be még mindig a káosz közepe de ha azt nézem honnan indultunk… akkor szépen haladunk és fantasztikus fejlődés van… és rájöttem, hogy a tervezett két évre már nem nagyon van esélyünk… Mert lesz ez 3 is. Ha belegondoltam mennyi anyagot kell még megvenni, hány gipszkarton lapot kell felhozni, az ajtókat, a konyha bútort, lefesteni a többi bútort… be kell vallanom, hogy MA alaposan elment a kedvem az egésztől és nagyon szomorú lettem emiatt. De hát ez van, tudtuk, hogy lesznek ilyen mély pontok… és most épp eljött egy.
Updét:
Azért valami ilyesmi megfelelne: tehát van és létezik csak nem spanyolországban. És már nem gyártják. És elég kicsike, úgyhogy lehet Zembernek valami nagyobb akármi kéne.
Kymco K-Pipe 125
Íme a budifedő… Említettem volt régebben, hogy mekkora csalódás az itteni Leroy Merlin. 4 termékről …
Közelebb van a sütőm. Nagy valószínűséggel holnapra várható erre fele. Amúgy tegnap-tegnap előtt volt egy …
Helyére kerültek az ajtó keretek. Miközben segítettem azzal foglalatoskodtam, hogy ezeket a fákat leragasztottam valami …
Juppijéééééé!!! Sikerült 😀 Az első póló ami nem lett összevissza, a vonalak mindenhol szépek. Most …
Azt hiszem ha “fail” blogot nyitnék, remek témákkal tudnék szolgálni. Engedjétek meg, hogy bemutassam a következő elcseszett pólót:
A Bauhausba járva megvettem egy doboz festéket amiben 6 drb alap szín van. Tervem az volt, hogy elszórakozok a sok rossz pólóval amivel rendelkezünk, Zember munkás pólóival és közben meg tanulok. Még jó, hogy most is egy kissé rozoga használt fekete pólónak estem neki, mert a végeredmény nem jó. Jobban mondva nem annyira jó, hogy az utcára kimenjen vele az ember.
A festékek meg kimondottan szarok. Lehet, hogy fehérre festve jól néznének ki, de feketén nem jó. A piros festéket nézegetve, azt hittem, hogy nagyon fog látszani a fekete anyagon. Az előző, ugyanolyan márkájú réz színű festék tökéletesen takart, nagyon szép lett a festett rész, így el se képzeltem, hogy az a vad piros amivel festegetek az szinte nem is fog látszani az anyagon. Végül fehérrel is rá kellett menjek, annyira szánalmas volt a piros és a végeredmény meg egy ronda rózsaszín.
Azt meg se merem említeni, hogy nagyon bénám elfelejtettem az anyag alá egy kartont tenni, így a póló háta csupa csupa festék lett. Nagyon átütött. Nyilván… pedig első alkalommal erre gondoltam, de most valahogy elfelejtettem. Szerencsére ezt még meg lehetett menteni, mert a festegetés befejezése után rögtön a fürdőszobába szaladtam az “alkotásommal” és hideg vízzel ki is jött a festék a hátsó részről.
De ez is tanulságos, remélhetőleg legközelebb nem felejtek el valamit rakni a rajz alá, és ezután ilyen festéket biztosan nem veszek, mert nem felelnek meg a célnak.
A rajzon is kell még javítani, szegény sárkány első lába olyan mintha meg lenne dagadva 😀 A sárkányt amúgy nem én rajzoltam, ne ijedjetek meg ennyire tehetséges nem vagyok, a pixabay.com oldalról szedtem össze. Az eredeti rajzon módosítanom kellett, szerencsére vektor formátumban van, így nem volt nehéz.
A lentebbi meg az én átdolgozásom, most már kijavított első lábbal. Még van egy két dolog amit meg kell igazítani ezen a képen, vannak ahol a távolságok túl kicsik ahhoz, hogy a vágó géppel jól kijöjjön.
Na de van itt nagyobb baj ám. Muszáj lesz beszereznem valami jó féle transzfer papírt, mert az ilyen kis apró mintákat másképp kb lehetetlen felvinni a pólóra. Én egy sima átlátszó vinillel próbálkoztam aminek az eredménye az lett, hogy erősen kellett harcolnom vele, hogy elengedje a sárkányomat. Az alap mintaként szolgáló anyag se jó. Nem ragad megfelelően a pólóra, és itt ott a festett részen látszik, hogy alá futott az anyag.
Egy mosás után fog kiderülni az is, hogy a “negatív” nyoma az véglegesen ott fog maradni, agy eltűnik.
A legnagyobb gondom, hogy megfelelő anyagokat szinte lehetetlen beszerezni “amatőr” mennyiségben. A transzfer anyag 50 vagy 100 méteres tekercsekben van, és bár nem kimondottan drága, de ennyi esetén azért szépen megugrik az összeg. Nekem meg kb 10 méter kitartana egy fél évet. Nyilván fogok venni, mert szükségem lesz rá, de amíg nincs meg a kicsi szoba, addig olyan vészes ilyesmire költeni a pénzt, nem is nagyon van ahova tegyem. A nehezebb dió a sablonnak megfelelő ideális anyag megtalálása lesz. Mert ez nagyon jól kéne ragadjon, de mégse annyira, hogy végül nyomot hagyjon a pólón. Az anyag árusok se igazán segítenek. Az amazonon, ahonnan ezt azt talán beszerezhetek, olyanok vannak, hogy T95 transzfer. Na baszki és ez mire jó??? Milyen ragacs van rajta, erős vagy gyenge? Nehogy elmondanának valamit mert az ember még megtudja mit is vesz.
Még mindig nem vagyunk nagyon jó barátok a Silhouette Portrait vágó gépemmel. Még jó, hogy a kicsit vettem meg és nem a Cameo-ra adtam ki kétszer annyi pénzt. Azt hiszem már megölt volna az idegbaj amit ez a kis gép okoz. Igazából nem a géppel van a baj, hanem a hozzá tartozó programmal. Nem titok, hogy ritkán szoktam a használati útmutatóval kezdeni. Nem fényezni akarom magam, de a nagyon sok év számítógépezés már elegendő ahhoz, hogy a programokkal alapvetően boldoguljak “csak úgy” pár próbálkozás után, legalább is az alap funkciókkal. Nem így a Silhouette Studio. Ez mondhatni alaposan megdolgoztatott és végül neki kellett veselkednem jó néhány oktató videónak amíg egy sikeres vágást megejtettem vele.
Kezdjük azzal, hogy … legeslegelső próbálkozásom alkalmával durván belevágtam a vadonat új vágó”matracba”. Miért? Mert ki a fészkes fene gondolta volna, hogy a “send to silhouette” menü az egyből elkezd vágni, anélkül, hogy megkérdezné mégis mit és hogyan vágok?
Erről a menü pontról beszélek. Azóta kerülöm mint a macska a forró kását, meg nem érinteném, mert a lófasz tudja mit fog csinálni. Logikus az lett volna, hogy erre kattintva a nyomtatáshoz hasonló ablakocska nyílik meg és megkérdi tőlem milyen beállításokkal akarok vágni. De nem kérdezett semmit.
A végképp furcsa és elképesztő dolog, hogy a másik Send bizony az orrod elé tolja a beállítások lehetőségét.
Nem tudom, ki találta ki, hogy egyik send egy féle képen működjön, a másik meg másként, de egyen homokot az ilyen, mert jól kiszúrt velem. Még jó, hogy nem vágta át teljesen a matracot a vágás és még bőven lehet használni.
Arra, hogy miként vágok ki egy saját dizájnt, amikor csak a kivágás számít, mondjuk egy vinil lapból, azt hamar felfogtam és minden gond nélkül kivágtam amit kellett. Ellenben a hogyan vágok ki valamit ami már létezik, ez igen komoly kutatást igényelt. Első gond, hogy a Silhoutte magyarázatai nem voltak kimondottan érthetőek. Mondjam úgy,ha azután olvasod el az útmutatót miután már tudod mit kell tenned, még valamennyire érthető, de ha nem tudod mit kell tenned csak nézel ki a fejedből mert egyszerűen “doesn´t make any sense”. Az egyik utasítás amin kiakadtam, hogy “kattints a két izé között levő fehér részre” Jó nem izét írt, de értitek? Valahova a fehér részre. Elég sok fehér rész van itt, úgyhogy teljesen érthetetlen volt számomra, hogy mégis hova a fityfirittybe kéne kattintanom?
Nos ide, a nyíllal jelölt helyre kell kattintani. Ki a fene gondolta volna? A “beállítások” (jobb alsó sarok) nem tartalmaz semmiféle értelmes beállítást…
Végül ennek a videónak köszönhetően megértettem mit is kéne csinálni ahhoz, hogy ez az egész vackeráj működjön:
Előtte azonban temérdek “how to” videót megnéztem, jobban mondva próbáltam megnézni, de kb a 80% selejt és szemét volt, afféle “wannabe” youtube sztárok által készítve akik kevesebbet tudnak a silhouette gépjükről mint én… Az egyik “kedvencem” valami kis picsa tanítónéni aki negyed órát filózott azon, hogy melyik virágot válassza ami a tanítónéniknek tetszik… Bleah… Ja és neki például fogalma se volt, hogy a “Silhouett könyvtáron” kívül más képeket is ki lehetne vágni… Go figure. De ő tanító jelleggel töltöget fel videókat.
Végül megtaláltam ezt, a csaj nagyon szimpatikusan elmagyarázza amit kell és azóta is ezzel vagyok.
Igen ám, de még vannak “trükkök”. Címkéket akartam készíteni a fűszereimnek. Minden rendben volt addig amíg ki akartam vágni őket. Már tudtam a “registration mark”-okról, a kézzel való beállításokról és minden egyéb trükk a kezemben volt ami egy sikeres vágáshoz kellett volna. Szerintetek mennyi ideig szarakodtam és hányszor rontottam el? Valami 10 fölött van a kinyomtatott oldalak száma. Miért?
A magyarázat a következő: volt pofám a registration markkal szórakozni, a program által megadott lehetőségekkel élni. Avagy a fekete kockát és a piros keretet kissé kifele toltam a lapon, hogy a kivágott címkék pár miliméterrel nagyobbak lehessenek. Erre konkrét beállítások vannak:
Az Inset 10-re állítása a keretet kifele tolja. Hú de szuper, gondoltam én, hát egy zseni vagyok, hogy így kitaláltam. NEM. Mert ezzel a beállítással a gép sehogyan se tudta megtalálni a kis fekete kockát, ami alapján kiszámolja, hogy merre is kell a piros vonalak mentén vágnia. Se automatikus beállítás se kézi beállítás nem működik. Csak akkor kérdem én… ha a gép nem képes így vágni, mi a büdös francnak van lehetőségem ezzel a vacakkal babrálni vagy miért nem tud egy kis szöveget kiírni, hogy ez nem mindig működik, lehet vissza kell térni az eredeti beállításra? Végül úgy oldódott meg, hogy végül próba szerencse alapon újra kezdtem az egész projektet, importáltam a rajzot és semmit nem állítottam át rajta, hátha hátha. És a végeredmény, hogy tökéletesen kivágta a címkéket.
Szóval így állunk a géppel: totál hadilábon, ha eddig nem volt miért idegeskedjek, akkor minden egyes alkalommal, hogy vágni akarok elkezdhetem a dühöngést. Még jó, hogy nem valami baszott drága lappal kezdtem, hanem sima A4 papír volt amivel dolgoztam.
Megint elbizonytalanodtam a konyhával. Először volt a komplett fehér konyha bútor, fa munka lappal, utána …